- Tidligere... - Hvem er du?
- Andrea Rojas. - Andrea har kjøpt CatCo.
- I morgen kommer William Day. - Fra The Times of London?
- Jeg sier opp. - Jeg skal fikse menneskeheten.
Nå som jeg vet hvem Supergirl er, kan jeg dra nytte av det -
- og oppnå mine mål.
- Hvem er du? - Kjenner du ikke igjen meg, bror?
Takk, Supergirl.
Den damen burde ikke ha sendt SMS og gått samtidig.
Velgerne går snart mot valglokalene...
Med Obsidian Norths kontaktlinser får du være deg.
Når som helst, hvor som helst og hva som helst.
Som om du ikke er fantastisk nok. Er du gourmetkokk også?
Ikke akkurat, men jeg er kjent for akkurat denne frokosten.
Posjerte egg, stekt bacon, krem -
- og Danvers blåbærpannekaker.
Ikke sant?
Etter en munnfull kommer du til å ville dø for dem.
Det gjør jeg.
Jeg liker ikke blåbær så godt.
- Jeg er allergisk. - Er du?
Da jeg var fire, spiste jeg et par stykker, -
- og jeg ble like blå som bærene.
- Jeg er lei for det. - Det gjør ingenting. Jeg var fire.
Jeg drepte deg nesten.
Nei. Og jeg har alltid en adrenalinpenn med meg.
Jaså? Det visste ikke jeg.
Det er ingen fare.
Dessuten er bacon og krem to av mine yndlingsretter.
Da liker du ikke posjerte egg heller.
Ikke egentlig. Men vet du hva jeg liker mer enn noe annet?
- Deg. - Greit.
Takk.
Jeg trenger frokost. Og kaffe.
Ja, det er mønsteret ditt. Derfor har jeg rettet meg etter det.
Frokostburritos!
Med chorizo og kremost.
Og nitrokaffe med ekstra kaldbrygget kaffe.
- Det er tidenes beste morgen. - "Tidenes beste morgen"?
Det inkluderer eoner både før og etter denne stunden.
Du bruker nok ordet feil...
Oppfattet.
Hvordan kunne jeg overse det?
Andrea kjøpte CatCo for å få gratis reklame for Obsidian North.
I morges, på jumbotronen, -
- ble et viktig innslag om valget avbrutt av en Obsidian-reklame.
Apropos valget hørte jeg noe interessant i går kveld.
Folk vil støtte meg hvis jeg vil bli senator.
- Senator? - Ja.
- Det er utrolig! - Politikken har aldri lokket meg.
Det hadde vært bra å ha deg i Washington.
Jeg ble tilbudt stillingen som mediedirektør på Smithsonian.
Når sluttet du på CatGo? For tolv timer siden?
Universet sier at jeg er på rett vei.
Universet sier nok -
- at jeg skal holde humøret oppe og slåss for den gode saken.
Du virker veldig glad til virkelig å mislike din nye sjef.
Det er Lenas fortjeneste.
Jeg innså ikke at det var så vanskelig å lyve.
Nå som hun vet hvem jeg er og har tilgitt meg, -
- er en byrde løftet fra skuldrene mine.
Jeg er klar for alt. Kom igjen!
J'onn, vi har med en latte til deg.
Herregud! J'onn!
J'onn! J'onn?
Dette burde lindre smerten en stund.
Tror du at den som gjorde det, var den som befridde Midnatt?
Ja. Han sa at han var broren min.
Jeg trodde ham ikke, men det må stemme.
- Hvordan vet du det? - Det er en marsiansk smerte.
Før i tiden på Mars fantes det to brødre: Phobos og Demios.
Rivaliseringen deres delte grønne og hvite marsboere.
For å forhindre at det skulle skje igjen, -
- la man en forbannelse over de grønne marsboerne.
Vi kalte den Fa'ra'too'rik.
Det er straffen for å angripe en bror.
Du har aldri nevnt en bror.
Jeg visste ikke at jeg hadde en.
Det virker utenkelig, men mine foreldre skjulte ham kanskje for meg.
Ble han gjemt av hele det marsianske samfunnet?
Vi skal finne ham, men først må vi ta oss av smerten.
Det fins ikke noe bot for den.
Jo, i framtiden.
Vi behandler euforier -
- som har lignende hjernestruktur som marsboere med Q-bølger.
Bølger som ligger mellom røntgen- og gammastråling.
Q-bølgene blir først oppdaget sent i den mørke tid.
Kelly bruker Q-bølger i sitt grensesnitt på Obsidian.
Da kan vi skape framtiden allerede nå.
- Nia? - Kara.
Du må komme hit. Miss Rojas er på krigsstien.
- Møtet starter først når alle er her. - Jeg er på vei.
Ta med J'onn til Kelly.
Jeg sørger for at DEO skanner etter grønne marsboere.
J'onn, vi skal finne broren din.
- Hvem gjorde deg ille? - Jeg besøkte broren min.
Han angrep og påførte oss begge Fa'ra'too'riks smerte.
Jeg kan ikke kurere den.
Jeg gjør hva jeg kan for å lindre smerten.
Når jeg er i stand til det, skal jeg rive J'onn J'onzz' familie i filler.
- Hope. - God morgen, Miss Luthor.
Er det morgen? Jeg glemte bort tiden.
Jeg fikk en åpenbaring. Det er noe i linsene i Obsedians teknologi -
- som kan endre menneskehetens utvikling.
Et spennende mål. Hva er din vitenskapelige hypotese?
- Kan du gjøre noen vondt, Hope? - Jeg kan ikke forårsake skade.
Akkurat. Du ble bygget etter perfeksjon.
Du mangler egoistiske tendenser.
Din basisadferd er moral, empati og logikk.
Men mennesker og romvesener er mangelfulle.
De drives av følelser.
De lyver, bedrar og skader hverandre for å beskytte seg selv.
Det er ikke deres feil. Det er slik de er programmert.
- Non Nocere skal forbedre dem. - "Gjør ingen skade."
Jeg skal fjerne instinktet til å skade hverandre.
Levende vesener kan ikke omprogrammeres.
VR-linsene skaper en forbindelse mellom hva vi vil og hva vi ser -
- og skaper et tomt lerret i hjernen, der en ny verden kan projiseres.
Hvis jeg finner kilden til lenken, kan jeg ha en regel der.
Non Nocere: Gjør ingen skade. Kan jeg gjøre noe for å hjelpe deg?
Etter hvert, men nå trenger jeg mer ressurser.
Pasienten begynner å gjenvinne bevisstheten.
Bra. Jeg er klar for henne.
Har du sovet godt?
- Kara! - Nia. Der er du, jo.
Nå kan vi endelig begynne.
- Hva er dette? - En gave fra Obsidian North.
Alt arbeidet legges inn i en portal som bare nås via disse brettene.
Takk. I Times var vi heldige om vi fikk en blokk.
Kona di er vel advokat. Dere må ha fullt av blokker hjemme.
Jo, noe som gjør dette enda mer unikt.
Jeg vil ha interessante innfallsvinkler.
Kara! Du skriver om mote.
Det er ikke helt min greie.
"Greie"? Du er morsom.
Jeg trodde at du ville skrive om hva folk hadde på seg på festen din.
Jeg vil heller gjøre noe som er mer...
Elitistisk? Vi vet at du er flink til finjournalistikk.
Jeg vil se hvor lavt kan du synke. Det er bra å utforske det.
Jeg vil alltid utforske min kapasitet.
Jeg kan ha et skup om en ny senatorkandidat.
Personen kan kanskje presentere valgkampen sin på nettsiden.
Det er en bra sak. Vet du hva jeg syns?
Lag begge to, men begynn med min.
Jeg vil ha den ved lunsjtid. Takk.
Jeg vet ikke om jeg rekker å...
Vær så god. Vi skal ta det langsomt.
Jeg overvåker hjerneaktiviteten og verdiene hele tiden.
James er utenfor, hvis vi trenger noe.
Starter energisyklus.
Q-bølgeprotokoll påbegynt.
Vær så snill, la meg gå.
Jeg vet at du er sint, men jeg kommer til å være lojal hvis jeg får leve.
Jeg er ikke sint på deg.
- Hvorfor sviktet du meg? - Jeg ville ikke gjøre det.
Det er bare... De tvang meg til å gjøre det.
Hvem da? Kumpanene til Lex?
Jeg kan ikke. De er overalt.
Ok. Skyld på monsteret i skapet.
Hvis de tror at jeg har sagt noe, dreper de oss begge.
- Hvorfor skal jeg tro deg? - Fordi det er sant!
De rekrutterte meg da jeg var 16.
Samme år som foreldrene mine døde.
Jeg gikk på college, og jeg hadde stor gjeld.
De tok hånd om det hvis jeg jobbet for dem.
- Og svek meg? - Nei!
Jeg hatet det! Det var pinefullt!
Jeg stilte et spørsmål.
Moren min sa at handlinger veier tyngre enn ord.
Jeg var der, Eve. Jeg sto foran våpenet du fyrte av.
Jeg visste at du ville ha skutt meg.
Kom ikke og si at du ikke hadde et valg.
Man har alltid et valg, og du gjorde samme valg hver gang.
Du sviktet meg fordi du ville det.
Du likte makten du fikk. Om du vil at jeg skal stole på deg...
...så fortell sannheten for en gangs skyld.
Hei, Alex. Unnskyld, men jeg har en jobb å gjøre.
Andrea er på meg, men så fort du får et treff, stikker jeg.
- Nia? - Hei!
- Du har et sushifort! - Ja, det har jeg.
- Får jeg ta en? Jeg er sulten. - Ta alle sammen!
Jeg er fortsatt mett etter frokosten.
La meg gjette. Brainy?
Han ga meg yndlingsfrokosten min i morges, og den var perfekt...
Er ikke dette litt overdrevent?
Brainy kanskje uttrykker sin kjærlighet med mat.
Jeg får nok si at 35 bokser sushi er for mye kjærlighet.
Det høres modent ut, men jeg akter å nyte så lenge jeg kan.
Jeg...
Flott. Enda en grunn til å få opp farten.
Jeg har konfigurert om alle energi- signaturene basert på J'onns DNA.
- Du er på hugget i dag. - Det er jeg.
Jeg begynte med å lage den perfekte frokosten til Nia Nal.
Hun kalte den "tidenes beste morgen".
I ti minutter når har hun hatt en enda bedre ettermiddag.
Nøkkelen til et bra forhold er å kjenne hverandre ut og inn.
- Jeg vet ikke om det stemmer. - Stemmen din gikk opp to oktaver.
Er alt som det skal?
Alt er flott.
Jeg forgiftet nesten Kelly i morges, men det var en dum tabbe.
Det høres ut som en livsfarlig tabbe.
Jeg visste ikke at hun var allergisk mot blåbær.
Hun har aldri fortalt det.
Så tenkte jeg: "Hva mer er det hun ikke har fortalt?"
"Hvilke flere ting kan jeg få drepe henne med?"
Jeg liker henne veldig godt, og jeg vil ikke drepe henne.
Du og Kelly holder fortsatt på å bli kjent med hverandre.
Ja, men når skjedde dette?
Når ble følelsene mine for Kelly så sterke?
Hvordan kan jeg føle det slik for en jeg knapt kjenner?
Så vidt jeg har forstått, er ikke hjertet logisk.
Ok, vi går opp til 40 biohertz.
Q-bølgeprotokoll påbegynt.
- Skru av! - Hva skjer?
Smertene ble verre!
Det er noe som ikke stemmer.
Denne teknologien kartlegger minnene dine.
Ringene representerer hvert år av livet ditt.
De er som årringer på trær.
Disse er skadet. Har du vært syk eller fått skader på hjernen?
Jeg har kjempet i mange slag.
Arvet du ikke Myr'nn's minner? Kanskje det påvirker dine egne.
Vi bør utelukke alt.
Hvis du vil, kan vi undersøke skadene.
Kanskje det kan hjelpe oss med å få vekk smertene.
Jeg blir med ham. Sørg for at ingen avbryter oss.
Greit.
Er du klar? Påbegynner... Øker til 60 biohertz.
Først bygger vi.
Det er det enkleste måten å organisere sine minner på.
Forestill deg en kjent plass.
Ser du at noen bokryggene er tomme?
De må være skadene jeg så på skjermen.
Slaget om L'Zorik M'nt.
Slaget om C'arel.
De er slag fra den marsianske borgerkrigen.
Det er noe... med denne.
Jeg har ikke sett den før.
Den er marsiansk.
- Hva kan tomrommet bety? - Noen har slettet minnet mitt.
Jeg har funnet J'onns bror, 8 km herfra.
Send alle sammen dit. Jeg ringer Supergirl.
Hei.
Hei, Alex.
- Ja visst, jeg... - Er det ham?
Ikke gå nær ham før jeg kommer dit.
Jeg stikker ut og møter dere.
- Hvor skal du? - En familiegreie.
Hei. Jeg vet at NSA ikke gjør dette lenger, -
- men du skylder meg en tjeneste.
Jeg vil at du skal spore noen i National City.
Etternavn Danvers, fornavn Kara.
Glad du unnslapp tårnet, Rapunsel.
Ja, og rett ned i en kloakk. Hvor er J'onns bror?
- Hvem ville slette minnet ditt? - Kun en marsboer kan gjøre det.
Det er den største synden i marsiansk kultur.
Vi kan gjenskape hukommelsen basert på det du allerede vet.
Det kan lindre smerten.
Jeg vet ikke om jeg vil vite hva som gjemmes der.
J'onn... Det kan være skremmende å undersøke fortiden sin.
Jeg trodde at jeg skulle miste meg selv for alltid, -
- men Kelly to ved min side.
Det gjorde meg sterkere.
Gi meg linsene.
Nærmer vi oss J'onns bror?
- Noe later til å forstyrre signalet. - Hva da?
Det er uklart.
Her er det noe annet også.
- Er du sikker på at hun er her? - Ja, hun er der.
KARA DANVERS' POSISJON
Hva gjør du her? Stikk herfra!
Denne verdenen er skapt av tankene.
Ingenting her er en tilfeldighet.
Boken som førte deg til tomrommet, handlet om borgerkrigen.
Det var den mørkeste tiden i Mars' historie. Slutten på vår historie.
De hvite marsboerne angrep oss.
De saboterte for oss på alle fronter.
Også sansene våre.
Hvordan gjorde de det?
Jeg vet ikke.
Jo, det vet du.
Det er ham.
Broren min var en forræder.
Han forgiftet oss med H'ronmeers forbannelse. Vi ble stilt for rådet.
Malefic sviktet oss.
Han samarbeidet med hvite marsboere og forgiftet oss.
Send ham til Fantomsonen.
Du famler fortsatt i mørket, bror.
Q-bølgeprotokoll fullført.
Smerten...
Den er borte.
Takk, bror.
- Se opp, det er J'onns bror! - Nei!
Han er borte.
Det var Kelly. J'onns smerte har gått over.
- For en lettelse. Finner du noe? - Nei.
Jeg mistet signalet da de forlot kloakken.
Jeg konfigurerer om signaturen med både grønn og hvit marsiansk energi.
Da drar vi tilbake til DEO.
- Unnskyld, men du lukter. - Hva?
Du lukter kloakk.
Kanskje du bør bytte klær?
Han tar ikke feil om lukten.
Ikke vær redd. Arbeidet er utført.
- Hei, Nia. Hva er det? - Miss Rojas er rasende. Hvor er du?
Jeg er på vei.
Jeg tar hånd om J'onn i tilfelle broren hans kommer.
Jeg må ordne med noe på CatCo først.
Kara, det er etter lunsj, og jeg har ikke fått din første artikkel.
William har sendt den inn.
- Skrev han artikkelen min? - Den er fantastisk.
Overgangen er nok vanskelig for deg.
Våre tekstredigerer har mye å gjøre. Kanskje du kan hjelpe dem.
Jeg er ikke tekstredigerer.
En nybegynners sinn er et rolig sinn.
Virkelig? Ødelagt? Med vilje?
Er du sikker på brukeren?
Jeg tar meg av det.
Den høyre haugen er til deg.
- Stjel aldri artikkelen min igjen. - Jeg gjorde deg en tjeneste.
Hvordan kan du tro at du gjør meg en tjeneste ved å rappe artikkelen?
Og sladre? Er du fem år, eller?
Om du fokuserte på jobben din, ville du ikke ha noe problem.
Hvis du støttet dine kolleger istedenfor å konkurrere mot dem, -
- ville du ikke ha vært sånn en... idiot.
Ser jeg ut til å like veldedighet?
Jeg er ikke den støttende typen.
Siden du gjerne gjør jobben min, vær så god.
Jeg har tenkt på hva du sa. Du har rett.
Jeg ble ikke motivert av frykt eller utpressing.
Hver eneste avgjørelse jeg har fattet...
Hver eneste slemme ting jeg gjorde mot deg og alle andre...
- Jeg ville gjøre det. Jeg likte det. - Lena.
Andrea. Hvordan kom du ned hit?
Assistenten din er min beste venns kjæreste.
Søtt par. Tenk at du ikke visste det.
Du bør ikke undervurdere meg, Lena.
Tror du ikke at jeg merker det når noen prøver å stjele IP-en min?
- Du har sporere i linsene. - Og du ødela dem.
Og Lumus-pixelatoren.
Men det visste du allerede.
Det var vel den du prøvde atomisere?
Jeg hadde høyere tanker om deg, Lena.
Du ble tatt i å prøve å stjele teknologien min.
Så pinlig for deg. Hva skal aksjeeierne dine si?
Eller verden...
Jeg kjørte diagnostiske tester før du ødela disse.
Jeg vet hvor verdifulle de er for deg.
Hvor mange timer du har lagt i dem.
Du får ingen flere av meg.
Hvis du fortsetter å kødde med meg, skylder du meg ikke bare en sak.
Da blir du saken.
Jeg kunne ha ringt etter hjelp og avsluttet dette umiddelbart.
Det gjorde jeg ikke. Jeg mente det jeg sa.
Du kan stole på meg.
Ja, det virker sånn.
Uansett hvordan jeg konfigurerer energisignatur, -
- får jeg ingen annen treff enn J'onn J'onzz.
Takk.
Nia. Det var så lite.
Jeg regner med at du fikk pizzaene.
Takk for pizzaene, men jeg er proppmett og har halsbrann.
Det brenner i meg også.
Du hører ikke på meg.
I morges sa du: "Jeg elsker dette."
"Tidenes beste morgen."
Jeg setter pris på alt du gjør for å gjøre meg lykkelig, -
- men jeg liker mange ting.
Jeg liker teite kompiskomedier, Taylor Swift, -
- hjemmekvelder, poesi og å tilbringe tid med deg.
- Jeg føler det samme. - Så kan vi bare roe ned litt?
Helt og holdent.
Men "ned", betyr ikke at du vil ha is eller rekecocktail?
Ikke mer mat, hverken varm eller kald.
Det var trist med broren din. Vær så god.
Takk.
Det er rystende å vite at jeg er i slekt med en som sviktet mitt folk.
Hvis hukommelsen ble tatt fra meg, -
- hva mer er det jeg ikke vet om meg selv?
Du har oss, og vi kjenner deg.
Takk. Jeg setter pris på at jeg får være her, men skal du ikke jobbe?
Du er en god distraksjon.
Andrea er ute etter meg, og han William...
Hvem tror han at han er? Han fulgte etter meg.
- Stilte du ham mot veggen? - Nei, jeg var Supergirl.
Men han er sleip.
Jeg tror at han prøver å sabotere for meg.
Han spankulerer rundt på kontoret med sin selvgode, britiske aksent.
Jeg syns synd på kona hans. Hun må holde ut med ham.
Jeg vet ikke hvor lenge jeg holder ut på CatCo.
Kara Danvers gir ikke opp.
Hvis noen prøver å sabotere for deg, ignorer det.
Han bruker all energi på deg, og du fokuserer på å være bra.
- Kelly? Lot jeg døren stå ulåst? - Ja.
Huff. Jeg skal bare ta på en genser. Åpne vinflasken.
- For en vellykket dag. - For en anstrengende dag.
Og... tusten takk for at du hjalp J'onn.
Du utfører virkelig mirakler.
Det er du som er helten. Du fanget nesten J'onns bror.
Jeg forstår knapt hva det er dere gjør.
Hvordan klarte du spore ham?
Vet du hva? Vi blåser i å bestille mat hjem.
Jeg har litt pannekakerøre med blåbær igjen.
Hva om at jeg lager noen?
Det høres godt ut.
Du er ikke kjæresten min.
Du drepte kameraten min.
Det er Alex. Hun er i fare.
Vi må stikke.
Alex?
Hei, jeg fikk signalet ditt. Er alt som det skal?
Ja, alt er bra. Jeg må ha kommet borti den.
- Hva har du gjort med Alex? - Mennesker er så skjøre, hva?
Det var ikke snilt gjort.
Jeg fikser dette. Ta broren min!
Jeg skal hjelpe dem. Hjelp J'onn!
- Hvorfor slåss Alex og Supergirl? - Det er broren min.
- Alex kan være igjen inne. - Jeg finner henne.
Alex?
Alex!
- Våkne, Alex. - Ikke rør meg!
Det er meg. Det er meg.
Det er deg. Det er deg.
Vi må komme oss vekk.
Vi må stikke.
Det brenner i trappeoppgangen.
Vi kan komme oss ut via taket.
- Går det bra? - Ja.
- Alex, det er meg. - Alex, hør på meg.
- Hold oss her til hjelpen kommer. - Nei, han prøver å komme unna.
Skyt ham.
Nei! Nei!
Bygningen er intakt.
Men jeg kan ikke snakke for hva naboene dine syns -
- eller for Mr. Nelsons smeltede is.
- Det var altså broren din. - Ja. Dette er ikke over.
Når sansene våre var sammenkoblet, sa han at jeg var i mørket.
Hvis jeg kommer til flere av minnene, -
- kan jeg kanskje avdekke hans neste trekk.
Kan vi gå dypere med Obsidians teknologi?
Kan vi øke energien til 80 biohertz?
Det kan nullstille hjernen din for alltid.
- Vi kan ikke risikere det. - Greit.
William.
Du jobber lenge. Skriver du en ny artikkel på eget initiativ?
Nei, jeg gjør jobben min.
For gangs skyld.
Vet du hva? Jeg ser deg.
Du er en sabotør.
Du rakker ned på andre for å framstå som bedre.
Det er en ussel måte å nå toppen på.
Du kan tukle det til for meg og rappe artiklene mine, -
- men mens du gjør det, -
- skal jeg gjøre jobben min med hjerte og integritet.
Og jeg skal gjøre den godt.
Ingenting sier "unnskyld for terroren" som kaker.
Jeg har en gave til deg.
Dette er en liste over allergiene mine.
Blåbær, hasselnøtter, bier og katter.
- Den er til stor hjelp. Takk. - Ingen årsak.
Jeg vet at reaksjonen min i morges angående blåbærene -
- ikke handlet om blåbærene.
- Hva mener du? - Vi har ikke vært sammen lenge.
Jeg innså bare hvor mye vi ikke vet om hverandre.
Jeg bare liker deg så innmari godt.
Så det skremte meg.
- Du er trygg sammen med meg. - Nå vet jeg det.
Da jeg rørte ved hånden din, visste jeg at det ikke var deg.
Man kan ikke forfalske den følelsen.
Og du kan ikke forfalske hvem du er.
Så oppe på taket...
Da du gjorde det uegoistiske valget, -
- visste jeg nøyaktig hvem av dere som var min Kelly.
Jeg vet ikke alt om deg ennå...
...men jeg kjenner deg.
- Så fint. - Ikke sant?
Kjæreste Nia. Skal jeg sammenligne deg med en sommerdag?
Brainy...? Hvorfor gjør du alt dette?
Jeg hørte deg klart og tydelig.
Fra og med nå skal jeg overøse deg med poesi.
Frykt ikke.
Selv uten krydret tunfisk skal hver dag bli tidenes beste dag.
Det er teoretisk sett umulig, men...
Du får meg til å ville å gjøre det umulige.
Brainy, du er... bedårende.
Men iblant er du den teiteste smarteste personen jeg kjenner.
Takk.
Det er på tide å fortelle deg hva jeg holder på med.
Du kommer ikke til å angre på det.
Du kan regne med meg på ordentlig denne gangen.
Jeg er litt i tvil.
Men jeg trenger visse deler av hjernen din.
Nå som jeg vet at jeg kan stole på deg, -
- tror jeg at vi kommer til å utrette store ting sammen.
Eve, dette er Hope.
Dere to skal jobbe sammen.
Hvordan da?
Først må du utvikles. Du sa at du ville bli et bedre menneske.
Jeg lover at du ikke kommer til å merke noe.
Du har kartlagt hjernen min.
Jeg lokaliserte delene som trigger ærlighet og lojalitet.
- Hvorfor det? - Slik at Hope vet hvor hun skal.
- Har du redigert ferdig? - Ja.
Jeg har sendt elleve forslag til i morgen -
- med iøynefallende overskrifter og bildeforslag.
Jeg ser frem til å snakke om dem i morgen.
Ikke kom for sent.
Uten kreftene som ble stjålet fra meg i Fantomsonen, -
- kan jeg ikke overvinne min bror og hans venner.
Du hører, men lytter ikke.
Kvinnen ga deg svaret.
Den kraften kan nullstille hjernen din for alltid.
Nullstille hjernen din...
- Hope. - God morgen, Miss Luthor.
Andrea Rojas tok linsene, så vi trenger en ny plan.
Heldigvis bekreftet hun hypotesen min.
- Det behager deg. - Vi trenger ikke Andreas teknologi.
Men din hjelp kan jeg skape min egen.
Sammen kan vi gjenoppbygge menneskeheten.
Tekst: Morten Gottschalk www.sdimedia.com